En legende dør.
Det var med sorg at landet fikk høre om Aristide Leonides bortgang.
Født i 1871. Han kom hit fra Hellas som 23-åring uten et rødt øre-
- og åpnet sin første restaurant det samme året.
Det første hotellet åpnet ikke lenge etter.
Hans første hustru, lady Marcia de Haviland, døde ung.
Men Mr. Leonides var ikke alene på slutten.
Han etterlater seg en ung og vakker amerikansk enke, Brenda.
Her er Mr. Leonides med sitt eldste barnebarn, Sophia.
Venn eller fiende, ingen kan motsi-
-at Aristide Leonides var sin tids koloss.
PRIVATETTERFORSKER
- God morgen, Miss Ackroyd. - God morgen, Mr. Hayward.
- Mr. Hayward. - Ja?
Vi har en klient. Hun venter på kontoret.
- Hun? - Hun nektet å gi navnet sitt.
Hallo.
Hallo, Charles.
Beklager, men jeg var usikker på om du ville ta imot meg.
Det var trist å høre nyhetene dine... Miss Leonides.
Jeg ønsket å reise under et annet navn i Egypt.
Jeg ble overrasket da du forlot ambassaden...
- ...for dette. - Etterforskning?
Det ligger til familien.
Hva kan jeg hjelpe deg med, Sophia?
Jeg tror at bestefar ble myrdet.
Myrdet?
Han døde av et hjerteattakk, men jeg mistenker en forbrytelse.
Hvorfor det?
Jeg fant ham.
Og legen oppførte seg rart, han nektet å signere dødsattesten.
Og de skal utføre en obduksjon.
- Stemmer. - Jeg vil at du, Charles...
...skal komme å ta en titt i huset før politiet kommer.
Mot betaling, selvsagt.
Det ville være umoralsk for meg å ta denne saken.
- Det forstår du vel. - Vil du vite hvorfor jeg dro?
- Nei. - Jeg ville ikke...
- ...involvere deg i familien min. - Var en fattig diplomat...
...ikke det de ønsket for deg?
- Slutt... - Men nå vil du involvere meg?
Ting er svært annerledes nå.
Ikke for meg.
Jeg tror drapsmannen ennå er i huset.
Jeg er redd, Charles.
Du, redd?
Ja.
Da burde du gå til politiet.
Miss Ackroyd, kan du vise Miss Leonides ut?
Lov meg å tenke på det.
Miss Leonides.
Har du møtt henne før?
- Ja, i Kairo. - Kom igjen, Mr. Hayward.
Tenk på reklamen.
Du har ikke råd til å takke nei.
Hvorfor er du interessert i Leonides død, Charles?
Et familiemedlem tok kontakt med meg.
Jeg vet ikke hva du prøver på med denne detektivbedriften.
Du burde være her på Scotland Yard, som din far.
- Vanskelig å leve opp til. - Det har du rett i.
Hva er det du vil?
Legen la merke til innsnevringen av pupillene.
Han tok noen prøver og konkluderte med at dødsårsaken var eserin.
- Det... - Også kjent som fysostigmin.
Brukt i øyendråper for å behandle grønn stær...
...eller, hvis injisert direkte i blodet, -
-så forårsaker det et hjerteattakk.
Faren din pleide å lene seg fremover slik.
Leonides hadde diabetes. Noen kan ha byttet ut insulin med eserin.
- Var øyendråpene hans? - Ja.
Så det kan ha vært et uhell.
Det er mulig. Det er ikke mye til sak her.
Og familieadvokatene stopper oss hvis vi prøver.
Hva med pressen?
Så snart politiet sier "mord", tar pressen over.
Og disse folkene setter privatlivet like høyt som penger.
Dette familiemedlemmet, er det en han eller en hun?
- Hun. - Hevet over enhver mistanke?
Ok. To dager. Så tilkaller jeg forsterkninger.
Jeg har ikke sagt ja til å ta saken.
Hvorfor er du her, da?
Jeg skjønner ikke hvorfor en slik familie snakker til meg.
Eller åpner portene for meg.
Leonides hadde mektige venner.
Og fiender.
Han var en kontroversiell figur.
Ta notatene med til kontoret ditt, tenk på det.
Vent på telefon fra meg.
Takk, Charles.
For hva da?
For at du tok meg med på dans.
Charles Hayward.
Er alt i orden?
Kan du noe om muldvarper?
Nei. Dessverre.
Jeg har et arsenal av andre våpen, feller, gift.
Noen ganger bruker jeg kristtorn. Det stikker dem. Får dem til å blø.
Muldvarper er blødere. Akkurat som enkelte kongelige.
Selv om jeg synes at haglen best får frem hva jeg føler.
Er du Sophias detektiv?
Ja. Charles Hayward.
- Beklager, porten stod åpen. - Ja, vi ventet deg.
Edith de Haviland.
Min avdøde søster var Aristides første hustru.
Sophia tror det bor en Borgia under vårt tak.
Så dramatisk.
Josephine!
- Josephine! - Josephine, barnepiken roper på deg.
- Kom. - Ok, tante Edith!
Kom nå, flink pike.
Kom.
Slipp meg.
Gå med deg.
Jeg vet ikke hva vi skulle gjort uten barnepikene våre.
Trofaste.
Jeg valgte henne ut selv for mange år siden.
Hallo, Charles.
Sophia.
Hvordan kjenner dere hverandre?
Vi møttes i Egypt da jeg var der med Sotheby's.
Han reddet livet mitt. Ikke sant, Charles?
Hesten løp løpsk mot pyramidene. Jeg stoppet den.
Hva behager?
Sophia har aldri blitt løpt løpsk med i hele sitt liv.
På en hest eller noe annet.
- Charles liker å tro at han reddet meg. - Å, gutten min.
Tante Edith kom for å pleie bestemor, -
- og da hun døde, anså hun det som sin plikt å oppdra guttene.
Redde dem fra bestefars innflytelse.
De var som katt og hund, tante Edith og bestefar.
Hun sa at han var en ekkel utlending med fingrene i kassaskuffen.
Og han sa at hun var en trangsynt, fremmedfiendtlig snobb.
Faktisk tror jeg hun likte ham i all hemmelighet.
Så her er han.
Jeg vet hva du tenker. En nydelig datter av en jarl-
- og nesten en dverg av en innvandrer, et usannsynlig par.
Men bestemor falt for ham.
Det var noe eksotisk og levende ved ham som appellerte til henne.
- Var det et lykkelig ekteskap? - Veldig.
Men vennene deres gikk ikke overens, og foreldrene hennes hatet ham.
Hvorfor stoppet de det ikke?
Ingen kunne stoppe bestefar, Charles.
Det var her du fant ham? Kan du si hva som skjedde?
Jeg kom med frokost til ham.
Var det vanlig?
Ja.
God morgen, bestefar.
- Han ville at jeg skulle det. - Hvorfor det?
Vi hadde et nært forhold.
Bestefar?
Nært forhold? Hva mener du?
Ikke noe.
Vi gikk bare godt overens.
Dette var badet hans.
Og det er det skjebnesvangre skapet.
- Og hvor leder den døren? - Hans hustrus rom.
- Brenda. - Ja.
På mitt kontor sa du...
Du sa at du var redd.
Vi er en merkelig familie, Charles.
Vi har mye hensynsløshet i oss og mange typer hensynsløshet.
Det er det som er så skremmende. De ulike typene.
- Hva mener du? - Det jeg sa.
Kom og finn meg hvis du trenger noe.
Takk, Sophia.
Er du detektiven?
Du er nok Josephine, Sophia søster.
- Hvordan står det til? - Meget bra, takk.
- Så du avslører hemmeligheter? - Det er tanken.
- Er det din trehytte? - Min og Eustaces. Storebroren min.
Jeg liker notatboken din.
- Hva skriver du? - Det jeg vet. Jeg vet mye.
Og nå som bestefar er død, er jeg den lureste igjen i dette huset.
Har du noe du vil fortelle meg?
Ikke ennå. Jeg leser detektivhistorier, ser du.
Og en flink detektiv tar seg tid til å samle bevis-
-og avhøre alle før han løser en sak.
Morderen er aldri den du mistenker først.
- Magda er klar nå. - Magda?
Jeg får ikke kalle henne "mamma". Da høres hun gammel ut.
Hjem, kjære hjem.
Jeg har valgt feil sko. De er altfor fjollete for dette.
- Jeg beklager, Mr. Hayward. - Nei.
Gud a meg, -
-jeg drakk altfor mye Bordeaux i går.
Det gir meg hodepine. Burgunder passer meg langt bedre.
Kanskje du burde ta en Aspirin.
Aspirin?
- En ny drink, vennen min. - Ja.
Bekjemp ondskap med ondskap.
Hva med deg?
- Det er litt for tidlig for meg. - Så søt du er.
Vent til du har tre barn.
Så du er skuespiller?
Du har åpenbart aldri satt fot på teater, ellers hadde du kjent meg.
Jeg må innrømme at jeg liker kino bedre.
Sånn å forstå.
Jeg har aldri likt film selv.
Selv om jeg har et enestående manus.
Mannen min skrev det for meg.
Skandale. Hans første skjønnlitterære verk.
Hovedkarakteren, moi, er herlig mørk rolle.
De sier jeg burde holde meg til komedier på grunn av nesa, men...
Men dette mordet gir oss jo mye forhåndsreklame, og...
- Snakk gjerne videre. - Er dette relevant?
Vi har tross alt vår egen Ruth Ellis her.
Ruth Ellis skjøt elskeren sin...
- ...ikke ektemannen. - Hun ble uansett hengt. Med rette.
Men...? Sier du at du vil se Brenda Leonides hengt?
Du forvrenger det jeg sier.
Nåvel... Kanskje jeg burde snakke med mannen din?
- Han er på biblioteket. - Takk for at du tok deg tid.
- Er vi ferdige? - For i dag, ja.
Bra. Jeg er sulten.
Jeg håper jeg ikke forstyrrer.
Charles, dette er faren min, Philip Leonides.
Hyggelig å møte deg, sir. Charles Hayward.
Jeg kjente en som het det.
Assisterende politimester i Scotland Yard. En legende.
Han var min far.
Han gjorde det godt... helt til han ble drept.
- Og de fant aldri den skyldige? - Nei.
- Ikke mye til anbefaling. - Far.
Mr. Leonides...
Selv så ubehagelig du synes dette er, -
- så kan jeg love at det er ingenting sammenlignet med hva som venter-
-hvis politiet kommer tilbake.
Kan du prøve nå? For meg?
Min herlige datter er opprørt.
Vi må bli enige om et kompromiss.
Foreslår du at vi lar en terning ta avgjørelsen for oss?
Den skal avgjøre om vi skal fortsette denne samtalen.
- Velg et tall. - Kan dere slutte...?
- Mr. Leonides... - Jeg velger "4" for deg.
Selvsagt spiller du mot oddsen.
- Jeg vil ikke svare på spørsmålene dine. - Det er usportslig.
Tror du litt press fra en liten politimann...
- ...får meg i snakk? - Ja.
Fordi den lille mannen og jeg prøver å hjelpe deg, sir.
Notatboken. Selvsagt.
- Skriv i vei. - Du er eldste sønn.
Ja.
Hvor lenge har du bodd her?
Jeg tapte et pokerslag for ti år siden.
Min far brukte det til å kontrollere meg.
Det var det som fikk oss hit, det og et par brølere.
Far snakker om mors teaterstykker, de var...
- ...mindre vellykkede. - Ja. Så du skrev et manus for henne.
Jeg er historiker.
Jeg skriver om middelaldersk kunst og litteratur.
Filmmanuset var... Er et unntak.
Vi lever for åndsvitenskap.
Så du tar ikke del i din fars forretninger?
Onkel Roger driver Associated Catering, bestefars flaggskip.
Ja, lillebroren min er sjefen, -
- selv om han er like smart som en manguster.
Men du trenger ikke...
...penger?
Ingen i dette huset trenger penger.
- Hvorfor ble du værende her? - Fordi det var avtalen.
Og hvem vil vel tjene til livets opphold?
- Har testamentet blitt lest? - Ikke ennå. Hvordan det?
En skulle bare tro det.
Alle vet hva som står der. Alle er tatt hånd om.
Du finner ingen ledetråder der, Mr. Hayward.
Takk, Mr. Leonides.
- Et siste spørsmål. - Hvis du må.
- Du virker ikke trist, sir. - Hva behager?
Faren din er død.
Du virker ikke påvirket.
Farvel, Mr. Hayward.
En liten mann, Mr. Hayward, som stilte andre i en stor skygge.
En veldig stor og heller skjev skygge.
- Hva er det du gjør? - Får ikke jeg leke detektiv?
Det lukter sigar av deg. Det betyr at du har møtt Philip.
Men du lukter ikke alkohol. Sover Magda ennå?
Nei. Jeg traff henne.
Så du takket nei til drinken hun tilbød.
Flink gutt. Holder hodet klart.
Fokuserer på målet.
Ikke rart at Sophia liker deg.
Lady Edith...
- ...når passer det å ta en prat? - Jeg er opptatt.
Høst-beskjæring.
Jeg tror på fordelene ved å plukke av visne blomster.
Hele året.
Clemency Leonides.
- Ja visst, kom og gå som du vil. - Beklager, døren stod åpen.
Du er privatetterforskeren Sophia hyret.
Charles Hayward.
I tråd med åpenheten så langt, -
- kanskje jeg burde fortelle deg at jeg er ansvarlig kjemiker på La Roche.
- Og...? - Og min spesialitet er plantetoksikologi.
Jeg kan alt om gift.
Men du tar vel ikke jobben med hjem?
Roger!
Sophias detektiv er her.
Så si meg, hvordan funker det?
Det at dere alle bor her sammen.
Hvem sa at det fungerer?
Mr. Hayward.
- Tante Edith sier du kjenner Sophia. - Ja, vi møttes.
- I Kairo. - Nei, det synes vi er bra, ikke sant?
- Hva som helst for å fengsle tøsen. - Kjære.
Tenk at hun ikke kunne vente. Han var 86, og hun myrdet ham.
Hysj, Roger.
Ja, hvis ikke du passer deg, kan du bli beskyldt for ærekrenkelse.
Hvordan krenker man en morder? Jeg er foreldreløs.
Du er 55, kjære. Sånt skjer.
Du har rett. Jeg beklager.
- Nei. Nei. - Fortsett.
Du er fungerende direktør for Associated Catering.
- Din fars firma. - Ett av dem.
Han ga det til meg, men du har rett, det er hans. Alt er det.
I mitt fars hus finnes mange herskapsboliger.
- Når snakket dere sist? - Hele tiden. Hvorfor spør du?
- Det er et lett spørsmål. - Hva mener du?
Kanskje vi kan fortsette dette senere?
Vet du hva jeg vil? Jeg vil kvele den kvinnen.
Han vet ikke hva han sier.
Hun er kun ute etter pengene.
Og hun forgiftet en forsvarsløs gammel mann!
- Mannen din har et heftig temperament. - Han ville aldri gjort en flue fortred.
Det er naturlig å være glad i sin far, men dette er nærmest forgudelse.
Å være favoritten er ikke bare bra.
- La meg hjelpe deg. - Nei, nei.
Jeg liker å være nyttig.
Særlig siden barna ikke trenger meg lenger.
Eller ikke mye lenger.
Men det er vel en barnepikes skjebne.
Er det bare du som jobber her?
Ja. Så og si bare meg og kokka.
På grunn av Mr. Leonides død.
De ville ha ro i huset.
Men tjenerne kommer og går her uansett.
Hvem snakker Sophia med?
Mr. Brown, sir.
Barnas privatlærer.
Ikke vær så brå med Mrs. Leonides.
Hun er ikke så hardhudet som de andre.
Får jeg komme inn?
Du er ikke slik jeg så for meg.
Hva har de sagt om meg, -
-de der nede?
Ikke vær redd, jeg kan tippe.
Udyr.
Hva så om jeg er 37.
Vi giftet oss av kjærlighet. Hva er galt med det?
De ble født rike, så ingen andre er gode nok.
Hvordan traff du mannen din?
Jeg var danser i Las Vegas.
Ja. Han hadde forretninger der.
En dag kom han inn på kasinoet der jeg jobbet.
Og han så meg gråte.
Ikke tro at jeg alltid gråter.
- Nei. - Men jeg hadde havnet i ulykka...
...som en stakkarslig hustjener.
Du mener gravid?
Jeg var lei av menn.
Jeg ville ha et hjem.
Jeg drømte om noen hyggelige-
-som ville dulle med meg.
Så sa han: "Sett deg. Si hva som er galt."
Jeg sa: "Jeg kan ikke, da får jeg sparken."
Så sa han: "Nei da. Jeg eier dette stedet."
Mannen din eide et kasino i Las Vegas?
Det var ikke noe alle visste.
Han var en stille partner.
Din ankomst her-
-må ha snudd noen hoder.
Jeg lovet på tro og ære å være ei god hustru, -
-og det var jeg.
Men vi ble aldri kvitt familien hans.
De kom og tok og tok.
Hva med babyen?
Viste seg at det ikke var noen baby. Jeg hadde tatt feil.
Hadde mannen din en kveldsrutine, eller...?
Han likte å se på TV.
Han kom inn hit.
Dette var stolen hans.
Av og til skrudde jeg på musikk og danset for ham.
Det likte han.
Noen kvelder jobbet han hele natten med Mr. Brown, -
-barnas privatlærer.
De gikk godt overens.
Hva jobbet de med?
Aristide skrev biografien sin.
Nå...
Jeg har et ømtålig spørsmål, Mrs. Leonides.
Kall meg Brenda.
- Insulinet. - Ja?
Injiserte han seg selv?
Ja, men...
Den kvelden...
...så gjorde jeg det.
Han ba meg om det.
Han sa han var trøtt og ba meg hjelpe.
Ok.
Barnepiken sier at noen i familien tror at han ble forgiftet.
Ja.
- Det er en mulighet. - Ser du?
Jeg drepte ham.
Politiet kommer til å finne mine fingeravtrykk på sprøyta.
Men det stod "insulin" på flaska, ikke "gift".
Og hvis jeg var morderen, så ville jeg tørket bort sporene.
Ikke sant?
KAIRO 18 MÅNEDER TIDLIGERE
- Sir. - Sett deg.
Kjenner du henne?
Ja, Sophia de Haviland.
Hun jobber på Sotheby's.
Hun holder avstand til alle.
Men ryktene sier at dere er gode venner.
- Vet du hvem dette er? - Aristide Leonides.
Denne kvinnens ekte navn er Sophia Leonides.
Barnebarnet hans.
Hun glemte vel å nevne det, hva?
Vi vet at Leonides har samarbeidet med CIA-
-siden borgerkrigen i Hellas.
Og vi vet ikke hvorfor.
Og gitt alt som skjer i dette landet for tiden, -
- så sørger vi for at hennes besøk her-
- og det faktum at hun skjuler hvem hun er, -
-bare er et sammentreff.
- Hun har nok en god grunn... - Hør på meg.
Du kjeder deg ved ambassaden og vil jobbe innen etterretning, sant?
- Ja. - Se på dette som en jobbsøknad.
Nei, nei, nei...
Jeg har sett etter deg.
- Hva gjør du her? Dette er Mr... - Aristides Leonides kontor. Ja.
Hvorfor er du her?
Mr. Leonides ga meg tilgang.
Jeg kan se det.
Så du er privatetterforskeren...
- ...og du vil avhøre meg. - Ja.
Jeg har ikke møtt Eustace ennå. Hva kan du fortelle meg om ham?
Han er det de nå kaller "tenåring".
Opprørsk. Sint.
Hater autoritetsfigurer. Elsker rock'n'roll.
Klarer å tenke selv, noe som er imponerende her til hus.
Og han liker ikke å bli undervist hjemme.
Så hvorfor?
Mr. Leonides sa at det var på grunn av barndomslammelsen.
At han ville bli mobbet for haltingen.
Men du tror ikke det?
Mr. Leonides var kontrollerende.
Du hjalp ham å skrive biografi?
Ja, det...
Det er svært hemmelig.
- Var du med ham den kvelden? - Ja, vi jobbet sent.
Flere avbrytelser.
- Besøk? - Ja. Først Roger, så Magda.
Vet du hva de ville?
Ingen av dem er særlig diskree.
Roger hadde en eller annen forretningskrise, -
- og Magda ville at Mr. Leonides skulle finansiere en film.
Skandale.
Sa han ja?
Nei. Hun opptrer i stykker ingen ser.
Mannen hennes skriver bøker ingen leser.
Hva vet vel disse folkene om verden utenfor?
Kom det noen flere?
Sophia.
Hun er litt mer diskré enn de andre
Det var der Mr. Leonides ble født.
Jeg skulle gjerne sett en kopi av boken.
- Jeg har bare originalen. - Da tar jeg den.
Den er borte.
Det er bare én ting som nytter.
- Har skilpadden din et navn? - Salome.
Mamma var med i et stykke som het det. Det var ingen stor suksess.
Salome danset for kong Herodes.
Og han likte det så mye at han sa at hun kunne få hva enn hun ville.
Er du ferdig med avhørene?
For i dag.
Fant du mange ledetråder?
Vet du, Josephine, -
- første runde handler ikke om å finne ledetråder, -
- men heller om å få en følelse av hvordan folk er.
Du er heldig som får snakke med dem.
Som familie snakker vi sjeldent sammen.
Bortsett fra Magda.
Men hun snakker bare om seg selv.
Det var nok trist for deg å miste bestefaren din.
Egentlig ikke. Jeg likte ham ikke.
Han sa at jeg ikke fikk bli ballerina.
Han sa at jeg ikke var flink. Og jeg elsker ballett.
Så dumt.
Hva kan du fortelle meg om Mr. Brown?
Laurence er i et forhold med Brenda.
De skriver brev til hverandre.
De er tåpelige.
- Lawrence er overfølsom. - Hvordan vet du dette?
"Å, min kjære. Jeg trenger deg mer enn luften jeg puster."
Du dikter, ikke sant?
Jeg vet hvor de ligger gjemt. Jeg vet mye.
Jeg tyvlytter ved dørene.
Folk legger ikke merke til meg. De er altfor egoistiske.
Men jeg legger merke til dem. Farvel.
Farvel.
- Hei, vennen min., - Hallo.
Sirkler du rundt byttet ditt?
- Lady Edith... - Ja.
...jeg bare lurer, låser dere portene om natta?
Alltid.
Aristide trodde fullt og helt på kommunisttrusselen.
Personlig tror jeg ikke at Swinley Dean har en aktiv celle.
Med mindre du teller Mr. Brown.
Han er en intellektuell, sant?
- Får jeg gå rett på sak? - Det er det jeg foretrekker.
Hva feiler det folk i dette huset?
Du går sannelig rett på sak, ja.
- Beklager. - Nei da.
Lidenskap.
Det er et drivhus for undertrykket lidenskap.
Det er sånt som skjer når den personen du elsker høyest, -
-den du ville gitt livet ditt for, -
-også er den personen du hater mest.
Det vet jeg at du forstår.
Hvis ikke ville du ikke vært her, stemmer ikke det?
Hallo?
Brent?
Det er Charles Hayward.
Charlie, for en overraskelse.
Hva kan jeg hjelpe deg med?
Aristide Leonides.
Hva med ham?
Hva gjør du her?
Nei, Charles. Spørsmålet er:
Hva gjør du nå?
Du er vel ikke redd?
- Langt ifra. - Det burde du være.
Så du liker det?
Kom, så går vi opp.
Dette var dette bestefar ville vite om.
Hva ungdommen driver med.
Musikk-bransjen.
Han mente at dette var fremtiden for ham. Fritid, underholdning.
Det var vel det han mente da han sa vi var blitt svake etter krigen.
Så det var dette Vegas handlet om?
Og du vil ikke snakke om biografien heller?
Vet du, jeg så et bilde av deg. Som ballerina.
Det var fra da jeg var liten, før jeg skadet kneet.
Du var søt.
Kan du holde munn og gi meg fyr?
Charles.
Denne lille piken vil danse.
Akkurat som i Kairo.
Aristide Leonides siste testamente-
- som ble skrevet av meg og signert av ham-
- foran alle hans familiemedlemmer den 24. juli 1957.
I det blir alle og enhver godt-
-og passende ivaretatt.
Men, Mr. Hayward, -
- Miss Leonides har spesifikt gitt meg beskjed-
-om å gi deg alt du vil se.
Men jeg håper at jeg kan stole på at du holder det konfidensielt.
Selvsagt.
Slik jeg nettopp fortalte familien, vi innså i dag morges-
-at dette testamentet ikke er signert.
Alle som var tilstede, meg selv inkludert, så ham...
Eller... Vi trodde vi så ham signere det. Men...
Han døde uten testamente?
Det ser slik ut.
Men hvis han døde uten testamente, da...
Da er selvsagt testamentarvingen-
-den siste Mrs. Leonides.
Brenda.
Det stemmer.
Josephine!
Takk.
Fint dere har det her.
Hva er du vil?
Jeg vet om testamentet.
Jeg vet også at du hadde-
- en heftig diskusjon med din far den kvelden han døde.
Nå tipper jeg, -
- men det kan ha hatt noe å gjøre med den nært overstående kollapsen-
-av Associated Catering?
Du er en ekstremt pågående person.
Jeg tenkte du ville like litt...
Hva var det?
Et siste forsøk på å få faren din til å hjelpe deg? Og han nektet?
Den er skrevet ut til Associated Catering, for 2 millioner pund.
Så mye penger ville reddet de fleste.
Ikke meg.
Jeg var en konstant skuffelse.
Men han tilga meg alltid og ga meg økonomisk hjelp.
Den kvelden sa Clemency at jeg burde ødelegge sjekken.
At det ville ta knekken på meg å ta imot mer penger fra far.
Men jeg er ikke like sterk som min hustru.
Neste morgen...
...var han død.
Der er du.
Ikke snik deg innpå folk.
Folk som tyvlytter, hører sjelden noe positivt om seg selv.
Og legg vekk den grufulle boken.
- Hallo? - Noen følger etter deg.
Ja, jeg vet det. Jeg trodde det var deg.
Du hadde aldri sett oss så lett.
Så har du noe til meg?
Bare hvis du forteller meg hvorfor du forlot UD.
Du hadde potensial. Den frie verden trenger sånne som deg.
Den frie verden. Spar meg.
Ja, ok.
Leonides hjalp oss.
Men jeg tror ikke hans død har noe med oss å gjøre.
Hva hjalp han med?
Hellas, under borgerkrigen.
Finansierte en haug anti-kommunistiske organisasjoner.
Ga penger til de rette. Til gjengjeld hjalp vi ham i USA.
Hjalp ham å skjule noen lyssky bedrifter.
Som forklarer Las Vegas.
Han var en rar type.
Så på seg selv som den neste Alexander den store.
- Han likte imperier. - Det britiske imperium går i oppløsning.
Før eller siden smiler lykken.
- Og det er alt? - Hør...
...alle vil vite hvem som drepte ham. Og ingen har peiling.
Men vi snakker om mye penger.
Fyren hadde en hånd med i alt, som en blekksprut.
Så hvem tjener på hans bortgang?
Det er altfor opplagt.
Kanskje kompisen din i bilen kan hjelpe.
Vi har visst en felles venn.
- Unnskyld? - Kona di.
Hva? Hva...?
Slipp meg!
Ro deg ned.
Vi vil bare vite hvem du er. Så, så. Sånn ja.
Huff da.
Charles, møt overkonstabel Glover fra Scotland Yard.
Så, så.
- Hva i all verden var det du tenkte? - Det er ikke så ille som du tror.
Jeg ville trodd, gitt ditt vennskap med far, -
-at du hadde mer tro på meg.
Jeg sverget å passe på deg.
Så du sier at denne klovnen var der for å beskytte meg.
- Klovn? - Hold munn, Glover.
Han har rett, du er en klovn. Dra.
Charles, du er må å forstå at jeg er under mye press.
Det handler om politikk. Det er ømtålig.
- Og med din fortid... - Unnskyld?
- I Kairo. - Jeg var diplomat.
Selvsagt. Og jeg er hertuginne.
Gi meg noe, så jeg vet at jeg kan stole på deg.
Ok.
Ingen er utenfor mistanke.
Alle sammen hadde midler og mulighet.
Motiv?
Sinne, sjalusi, kjærlighet, griskhet. Velg selv.
Ingen kommunist?
Ingen Las Vegas mafia?
Ingen CIA-sammensvergelse?
Vi etterforsker også.
I det stille.
Men du har tilgang på huset uten ransakelsesordre.
Så dra tilbake og finn ut hvem som drepte den forbanna dvergen.
Brenda innrømmer at hun injiserte ham.
Men hvem som helst kunne ha byttet ut medisinen.
- Henne inkludert. - Eller han selv.
Hvordan kunne Brenda ha visst konsekvensene-
-av å bytte insulin med øyendråpene?
Det visste vi alle.
Han gjorde et poeng av å si det på bursdagen sin.
Han snakket i detalj om hvordan vi kunne drepe ham.
Ja, han hadde svært sær humor.
Du traff ham den kvelden han døde.
Ja, han ville snakke om familien.
Familien betydde alt for ham.
Så fortell meg om Laurence Brown.
Visste du at han var sammen med Brenda?
Jeg visste vel at noe var på gang.
Og hva om bestefaren din fikk greie på det?
- Han visste det garantert. - Og det brydde ham ikke?
Det er sannsynlig at da han valgte Laurence-
- som privatlærer for barna, så valgte han ham også som Brendas...
- Ja. - For å tilfredsstille Brenda.
Da vet du vel også at han ikke signerte testamentet?
Ja! Det var litt av en overraskelse.
Så Brenda får alt.
Inkludert spikeren i sin egen kiste, vil jeg tro.
Hvorfor sånt hastverk?
Jeg hører du gjør fremskritt, men det blir ikke du som løser saken.
Du er mer som Watson.
Jaså?
At ikke du opplyser meg, da, Holmes?
- Fortell meg om brevene. - Hvilke brev?
Du vet, de som Brenda og Laurence Brown...
- ...visstnok deler med hverandre. - Å, det diktet jeg opp.
Jeg dikter ofte opp ting. Så jeg ikke skal kjede meg.
Jeg tror deg ikke. Jeg vet at du vet ting.
Noen ganger vet ikke folk hva de vet.
- Der er du. - Hva er det nå?
Kakaoen er klar. Se, ballettskoene dine er skitne.
Jeg liker ikke kakao. Du lager det bare til deg selv.
Det gir deg god søvn.
Ikke alt de sier på TV er sant.
La meg få være i fred.
- Mr. Hayward. - God ettermiddag.
- Hva? - Jeg tror vi snart får et nytt mord.
Eller hva sier du, Watson?
Nok et mord, Holmes?
Det er alltid to mord.
Noen som vet noe blir eliminert før de kan avsløre det de vet.
Jeg ga deg ikke tillatelse.
Beklager, jeg tenkte at du ikke hørte meg.
Jeg vet at alle de andre idiotene her higer etter å snakke med deg, men ikke jeg.
Du er kjedelig.
Privatlæreren din, Mr. Brown, hva synes du om ham?
Jeg tenker at Mr. Brown har gjort det ganske godt.
Jeg hadde ikke takket nei.
Selv om det er litt rart, å like sin bestefars hustru.
Beklager, har jeg sjokkert deg?
Nei, det er bare at alle liker bestemor.
Onkel Roger er småforelska. Det er åpenbart.
Det underholdt nok bestefar-
- å hive katten inn til duene for så å se fjærene fly.
Jeg har et spørsmål til deg, herr detektiv.
Jeg kan ikke se for meg at jeg vet noe du ikke vet.
Pulte du søstera mi i Kairo?
Bestefaren din har nettopp gått bort.
Et gode, vil jeg si. En mindre kapitalist.
Du vet ikke hva du sier.
Jeg hørte deg ikke. Pulte du søstera mi?
Er du virkelig glad for at han er død?
Han var en kontrollerende galning som lekte med folk.
Han var et sadistisk svin, og overmotet hans var ekkelt.
Han fikk som fortjent. Jeg tror ikke det var Brenda.
Hun er ikke lur nok.
Men hun kan ha gått i ei felle lagt av noen smartere.
Du har virkelig en tendens til å gå rett inn.
- Hva er det du vil? - Det tar ikke lang tid.
Da Brenda var ny i huset, -
-stakk det kjepper i hjulene?
Vogna veltet ikke, så vidt jeg husker.
Ingen smakte av den forbudte frukt heller, hvis det er det du mener.
Nå må du gå.
Du tilga ham?
Det var ingenting å tilgi. Det var en barnslig forelskelse.
Å ja. Så kjærlighet ble til hat?
Mannen min hater Brenda fordi han tror hun drepte faren.
- Det er veldig enkelt. - Ja, men det tror ikke du.
- Jeg må insistere. - Jeg er ikke ferdig.
Den kvelden mannen din viste deg sjekken, -
-ba du ham rive den opp.
Innså du at det ikke fantes noen utvei så lenge svigerfaren din levde?
Ja. Det var nøyaktig det jeg skjønte.
Men nå er han død. Så vi kan gå videre.
En ting til.
Sophia?
Hva er det du gjør?
Brenner bevis?
For guds skyld!
Det ringte en reporter fra The Times. Hvis han vet, vet snart alle det.
Det var ingenting mordrelatert i biografen hans, tro meg.
Tro deg?
Under krigen utvidet han virksomheten.
Bomber.
Først ødelegger du en by, så går du inn og bygger den opp igjen.
Jeg tror ikke verden trenger å høre det.
Det og andre ting.
Og det er opp til deg?
Ja, det er det.
Så hva skal du gjøre, Charles?
Hva vet vel du om tillit?
Hva er i veien?
Bilen vil ikke starte.
Så hensynsløst.
Vi har nok av plass her. Vi kan fikse den i morgen.
Er du sikker?
Tante Edith, jeg har lett overalt etter deg. Hvor har du vært?
Det angår ikke deg.
Tenk å møte deg her så sent.
Bilen min vil ikke starte.
Så dumt. Det er slik en fin bil.
For en fattig politimann.
Det er problemet. Jeg har ikke engang råd til den brukt.
Skal jeg kjøre deg hjem?
Jeg har sagt at Charles kan sove her.
Jøss, -
-det er jo en langt mer interessant idé.
Jeg har ikke sett så mange folk her siden før bestefar døde.
Hva gjør hun her?
- Barnepike? - Ikke la meg gå glipp av moroa.
- Det er ingen moro her. - Josephine.
Jeg la henne, lady Edith.
- Hun klarte åpenbart å rømme. - "Rømme"? Hun er ingen fange.
Jeg vil ikke legge meg, tante Edith. Jeg vil være her.
Jeg er redd du ikke har noe valg.
Med et smil, lille bytting.
Du må fortelle meg alt, Watson.
Hun skal sendes til Sveits, jo før, jo bedre.
Det er ikke bra for henne å involveres i dette.
Du ville oppdra dem her.
Jeg ville at de skulle få disiplin.
Jeg trodde ikke faren din skulle kontrollere alt.
Kunne jeg vite at jeg ville miste morsretten?
Noen ganger lurer jeg på hvorfor du gadd å få barn, Magda.
Så snart de ble født, stakk du til et avsidesliggende teater.
Det er noe rørende ved en peppermøs omtanke for sin søsters barn.
Rørende og desperat.
Gratulerer, mor. Nok en galleri-oppvisning.
Ikke tenk på det, Sophia. Jeg har overlevd to verdenskriger.
Jeg kan overleve Magdas spydigheter.
Josephine har rett.
Din tilstedeværelse har samlet oss.
Med ett merkbart unntak.
Lukten av blod.
Jeg visste ikke at kost og losji var inkludert i avtalen.
Far, Charles er min gjest.
Gjester snoker ikke og mistenker ikke sine verter for mord.
Han mistenker nok alle rundt bordet.
Du kan ikke klandre ham.
Da så, Charles.
Hva med et likefremt spørsmål til deg?
Hvordan er mordere?
Tja, de er som deg.
Og meg.
Og alle.
Varmblodige.
Kaldblodige.
De deler én eller to egenskaper.
Forfengelighet.
En forskjøvet moral.
Mangel på empati.
Mange mordere føler at de er unndratt-
- de regler og lover som styrer vanlige dødelige.
Den beskrivelsen passer hele familien.
Jeg misunner deg ikke jobben.
Nonsens, det er verdens enkleste jobb.
- Jeg går opp nå. - Hyggelig av deg å stille opp.
Gitt at du ikke kom i begravelsen.
Jeg hadde ikke klart det.
Så du så på værmeldingen?
Ingen av oss liker begravelser, men du kunne latt som.
Du får jo alle våre penger.
Hva slags trylleformel brukte du på den stakkars mannen?
Aristide elsket dansere. Det vet du.
Du var ingen danser.
Du var en pike i bikini på en scene.
Men hvorfor signerte han ikke testamentet?
Jeg har allerede fortalt alt til Mr. Hayward.
Vi trenger da ingen privatdetektiv her for å snakke sant.
Er ikke det en replikk fra The Last of Mrs. Cheyney?
Nei.
Men siden du spør er det fra en thriller fra Frinton.
Jeg sier ikke mer.
Innrøm det, Brenda.
Du vil heller være med Laurence. Samarbeider dere?
Selvfølgelig.
Jeg håper at pengene ikke legger en demper på prinsippene dine.
Brenda har en helt egen kommunist under senga.
Er det der du legger ham?
Dere kjenner meg ikke.
Jo, det tror jeg vi gjør.
Vi kjenner iallfall typen.
Huff da, mamma er ute etter blod.
Jeg drepte ham ikke. Jeg savner ham.
Og alle dere kunne ha ønsket ham død.
- Hva mener du? - Filmmanuset.
Grunnen til at han ikke støttet manuset-
- var fordi han visste det ville føre til vår uavhengighet.
Sikkert. Han leste det ikke engang.
- Hva? - Jeg leste det.
Så det er din skyld.
Nei. Jeg sa det var ganske bra.
Men han sa at han skulle kaste mynt for det.
Jeg måtte velge.
Og du tapte.
Han sa det var poetisk rettferdighet.
Skjønner du hvorfor jeg ikke ville involvere deg?
Gi deg, Sophia.
Ingenting er bedre enn åpenhjertighet.
Hvis det var hjerter å finne i denne familien.
Det er poenget.
I motsetning til dere gjorde jeg ham lykkelig.
Derfor fikk jeg alle pengene.
Tja, -
- jeg beklager å avbryte denne koselige gjenforeningen, -
-men jeg har noe å si.
Kanskje Josephine hadde rett. Dette er jo gøy.
Ikke særlig.
Jeg og Roger drar...
...for godt.
- Til fint sted? - Barbados.
Der er det mange giftige planter.
Vi har planer om å grunnlegge, finansiere og drive et barnehjem.
Noen får alt her i livet.
Jeg skulle tro at alle behov du har for barn blir oppfylt av Roger.
Blir du aldri lei av å være hovmodig?
Ødelegg familiebedriften og stikk til Barbados.
Typisk broren min.
Bedre enn å miste alt på Rivieraen.
Stakkars Roger.
Som ikke aner hvor gøy livet kan være.
Han valgte meg.
Ja.
Og hver eneste dag lurer jeg på hvorfor.
Men jeg ba ham aldri-
-om å elske meg høyere enn deg.
Ja, Eustace?
Jeg har et spørsmål til Sophia.
Pulte Mr. Hayward deg i Kairo?
Nei, han virket bare så usikker da jeg spurte ham.
Ikke vær vulgær, Eustace.
Skal si du har dramatisk sans.
Kan du forklare hvordan det er relevant til denne diskusjonen?
Det er faktisk veldig relevant.
Hva om hun drepte bestefar?
Og de er sammen om det?
Ser du?
Nå er de ute etter deg.
Disse folkene.
De lokker frem all ondskap.
Å, Charles. Jeg er så redd.
Hva skjer nå?
Kommer pressen til å være stygge?
Ikke gi intervju.
Du burde hyre en advokat som kan si hva du burde si...
- ...hva du ikke burde si, og... - Jeg trenger noen som deg.
Bare hold ut.
- Ikke si noe, så ordner det seg. - Tror du det?
Så hun har fått klørne i deg? Jeg visste det.
Vent, Sophia.
Stopp! Sophia.
Du er akkurat som de andre. Bare ligg med henne.
Nei. Slutt.
Jeg skjønner hvorfor hun er lei seg.
Skal si du tar en høy moral her.
Jeg må innrømme at hun er særdeles flink til å så splittelse.
Nå har hun splittet oss.
Brenda har ikke splittet oss. Du forlot meg i Kairo.
Ja.
Og lurte du noen gang på hvorfor?
Vær så snill.
Forsvinn, Charles! Du har sparken!
Du kan ikke sparke politiet.
Sophia!
Å, det er deg. Jeg trodde du var noen andre.
- Hva er det du gjør? - Det samme som deg. Etterforsker.
- Her? - Jeg må gå.
Vent.
Josephine!
DEN STORE ØY-DETEKTIVEN
ARISTIDE LEONIDES DREPT
Sensasjons-tøv!
Du har vært i krigen.
Jeg koste litt med hundene til mannen din i går.
Det kler deg.
Er du i orden?
Vi har ikke alltid vært slik, mannen min og jeg.
Vi pleide å være Londons mest glamorøse par.
De trykket bilder av oss i alle bladene.
Folk så opp til oss.
Jeg lurer på hva som skjedde.
Vet du, Charles, -
-de er stridshunder.
De kunne tatt livet av deg på et øyeblikk om de ville.
- Hva skal det bety? - At de i likhet med oss...
...liker deg.
Bilmekanikeren har kommet for å fikse bilen din.
Stemmer.
Å, disse reporterne gir ikke opp!
Startkabelen mangler.
Ja, det stemmer...
Hold dette mellom oss.
Charles, det er noen på telefonen til deg.
Politiførstebetjent Taverner.
Jeg hadde lungebetennelse. Er det ulovlig?
Vi prøver bare å fastslå fakta, Mr. Agrodopolous.
Var du ikke klar over at Mr. Leonides var død?
Frem til jeg så det i avisen.
Synes du sønnen min burde lese dødsannonsene for meg?
Hvordan kjente du Mr. Leonides?
Han hjalp meg da jeg var ny i London.
Hvorfor det?
Vi grekere holder sammen.
Derfor.
Hør, jeg vet ikke noe.
Han ga meg konvolutten.
Da han døde, tok jeg den til Gaitskill.
Og du åpnet den aldri?
Konvolutten var limt med et ubrutt segl.
Kjenner du advokatene som skrev det nye testamentet?
Ikke personlig, men jeg vet at Mr. Leonides brukte dem-
-til de mer lyssky forretningene.
Og du er fortsatt fullbyrder.
Ja, men uten entusiasme.
Han ga enken en liten sum.
Resten av eiendommen går til en enkeltperson.
Barnebarnet, Sophia.
Ja?
De ringte fra Leonides-hjemmet.
- Ja? - Noen prøvde å drepe piken.
Herregud.
Noen skar tauet.
- Hvem fant henne? - Jeg.
Faren min ble med i ambulansen.
Husket hun noe?
Hun var bevisstløs.
Hun må ha falt fra toppen.
Stakkars engelen min.
- Hvis du vil til sykehuset, kan jeg kjøre. - Det har ingen hast.
Philip sier de gjør alt de kan.
Hvis du vil gjøre moren din glad, -
-så takker jeg ikke nei til en drink.
Det var du som satt i trehytta i går.
Jeg trodde du var en omstreifer. Det var derfor jeg slapp ut hundene.
Gaitskill er her, sir.
Slipp ham inn.
Hva gjør Gaitskill her?
For et rot.
Dette er et åsted, lady Edith.
Det er også hjemmet mitt.
Det er så urettferdig.
Hva skjer?
- Hvorfor er Gaitskill her? - Spør Sophia.
La oss innlede dronning Sophias styre.
La meg få gratulere deg, Sophia.
Du er en veldig rik kvinne.
Jeg foreslår at du lager et nytt testamente snarest.
Ha en fin dag.
Madame Sophia.
Din fattige og utslitte, gamle mor-
-trygler deg om almisse.
Gi oss en mynt, kjære.
Mammaen din vil på film.
Du er veldig morsom, kjære, men dette er kanskje ikke riktig sted.
Du skal vel gi penger til Roger.
- Vi vil ikke ha pengene. - Jeg selger Associated Catering.
- Flink pike. - Ingen poeng i å kaste bort penger.
Jeg var hans eldste sønn.
Men å stikke meg i ryggen med siste pust.
Se på dere.
Desperate og ydmyket fordi nå er det Sophia dere må trygle-
-om penger.
Kom deg ut.
Nå!
Se opp for gribbene, kjære søster.
Det er litt av en byrde på dine skuldre.
Vi glemmer oss bort.
Si meg, Philip. Hvordan har Josephine det?
Jeg er så lei for det.
Hun blir helt frisk, takk Gud. Ingen brudd.
De vil ha henne til observasjon.
Veldig klokt.
Hun burde ikke være her. Det er altfor farlig.
Selv så underholdende dette er har jeg sett nok drama.
Roger må komme seg bort herfra. Vi pakker koffertene og drar.
Gratulerer, min kjære.
Jeg har en snikende mistanke om at han valgte riktig.
Sophia.
Du er en utrolig snarrådig kvinne.
Og du er en de Haviland.
Jeg har sett hva som trengs på toppnivå, og det er ikke alltid pent.
Så jeg vil at du skal minnes-
- den slekten som kan hjelpe deg å finne det som er viktigst i livet.
En balanse.
Lille engel, kanskje vi burde snakke om Skandale.
Beklager, pappa.
Men faren din skrev det.
- Les det i det miste. - Det forlenger bare lidelsen.
Pappa...
Bestefar sa alltid at en formue ikke varer hvis den gis til de svake i familien.
Den burde gis til de sterke.
Visste du om testamentet?
Ja.
Det ser mistenksomt ut, hva?
Han nevnte det for første gang da ting gikk dårlig i Kairo.
Han sa jeg måtte komme hjem så han kunne forberede meg.
Det var derfor du dro.
Og fordi du spionerte på meg.
"Spionerte" er et stort ord.
Du knuste hjertet mitt, Charles.
Og jeg sa opp.
- Hvorfor sa du ikke noe om testamentet? - Jeg vet ikke.
Da det ikke dukket opp, trodde jeg det var lureri.
Han likte å leke med folk.
Det ligger vel til slekten.
Han mente det.
Han sa at jeg så ut som en de Haviland, -
-men at blodet mitt var Leonides.
Så ingenting kunne motstå meg.
Kanskje han hadde rett.
Du tror virkelig at jeg kunne ha drept ham.
Nei, Sophia...
Kanskje Mr. Brown liker hagestell.
Eller kanskje noen la dem der.
- Det er litt for lettvint. - Det hjelper på kjæresten din sin sak.
Slike skatter er verdt å drepe for.
Hun er ikke kjæresten min.
Jeg har tatt over denne etterforskningen.
Din stilling er satt på spill.
- Du burde være med de andre... - Mistenkte.
Dine ord.
Det er lady Ediths beskjæringssakser.
Og de beviser ikke noe.
Enhver kniv kunne blitt brukt til å kutte tauet.
Det vi trenger er bevis på et forhold mellom Mr. Brown og Mrs. Leonides.
Du tuller, Charles.
Nei, dessverre ikke.
Tja, -
-du først.
Ja.
- Charles. - Ja, sir?
Er det dette en fremstående førstebetjent-
-burde gjøre i godt voksen alder?
Halleluja.
"Å, Laurence, min skatt, min store kjærlighet.
Jeg kan ikke snakke om gårsdagen. Gjør jeg det, sprekker hjertet mitt.
Det er ikke lenge igjen før vi kan være sammen."
"Min skatt, -
- er utålmodighet i en elsker et lyte eller en dyd?
Jeg vil ikke at han skal lide, ikke etter hans godhet mot meg, -
-men jeg ønsker ham bort."
Mrs. Leonides.
Jeg må be deg om å bli med meg til Scotland Yard.
Unnskyld?
Alt du sier skrives ned og kan brukes som bevis mot deg.
Er det forstått?
Men jeg skrev ikke dette.
- Mrs. Leonides. - Jeg ville aldri gjort noe slik.
Vis dem litt verdighet.
Jeg skrev ikke det.
Jeg ville aldri skrevet det.
Nei, det var dem.
Det var dem.
- Dere er nok fornøyde. - Råtn i helvete.
Din hykler!
Pappas lille gutt. Du klarte ikke å holde fingrene av fatet!
Hjelp meg, Charlie.
Disse vampyrene.
De setter feller for oss fordi vi ikke er en av dem.
Ikke la dem narre deg.
Charles!
De ga oss skylda!
Her.
Vi hadde aldri en sjanse mot dem.
Jeg ble helt imponert av opptredenen.
Mor, hvis Brenda er skyldig, så henger de henne.
Hun burde tortureres.
- Det skulle du vel likt og sett. - Han var min far.
Jeg elsket min far. Forstår du det?
Mer enn du elsker meg.
Bedre nå?
Jeg vil at Brenda skal få en enestående advokat. Vi betaler.
Hun har alltid vært på dypt vann.
Stakkars liten.
- Hvor skal du? - Et ærend i byen.
Ok, Charles.
Du kompenserte for oppførselen din i siste liten.
Jeg kunne ikke klart det uten deg.
Du har nesten bare indisiebevis.
Det er vanlig i drapssaker.
Mye avhenger av hvilket inntrykk de gjør på juryen.
Og hvis du trenger en skikkelig jobb, -
-så vet du hvor jeg er.
Hva tenker du, Charles?
At det kan ha vært meg?
Og at jeg slapp unna med alle pengene, takket være deg.
Og at det var derfor jeg valgte deg.
Noen kunne ha forfalsket de brevene, kunne de ikke?
MORDERE!
De snakker om deg i avisen. Det står at du hjalp å løse saken.
- God morgen, Miss Ackroyd. - Å, Mr. Hayward.
Dette er starten for deg.
Vi kan hyre interiørarkitekter og alt.
Så var vi hjemme, vennen min. Gå til barnepiken.
Her er du.
Så godt å se deg!
Jeg har gått glipp av mye. Jeg lå for lenge på sykehuset.
Ikke se så sint ut, lille bytting.
Ikke kall henne det, Magda.
Måten jeg snakker til mitt barn på angår ikke deg.
Josephine, vennen, du er hjemme.
Si meg, hvordan reagerte Brenda og Laurence?
Tryglet de om nåde?
Ikke snakk om folk på den måten.
De fant kjærlighetsbrev i tårnet.
Jeg visste det! Jeg må skrive det i boka mi.
Da gikk jeg.
Josephine!
Jeg vasket disse mens du var borte.
Og jeg lager litt kakao til deg. Det hjelper...
- Guriland. - Har du sett notatboken min?
Har du mistet den?
Jeg trodde den var på rommet mitt.
Har du sett i trehytta?
Jeg vet at du tok den.
Ok, lille frøken, ro deg ned. Jeg skal finne den.
MEDISINSK ONKOLOG
Lady Edith, -
- jeg er redd resultatene er illevarslende.
Hvor lenge?
Vanskelig å si.
Kanskje et par måneder.
Det finnes en ny behandling.
Jeg vil ikke ha flere behandlinger.
Det er over, er det ikke?
Ja, ja, -
- dra alltid fra festen under høydepunktet, -
-når du liker den best.
Barnepike! Melken koker!
Jeg går hjem nå, hvis det går fint.
Ja. Jeg kan låse.
Takk.
Det ringte mange i dag.
God natt.
Kom inn.
- Barnepiken har laget kakao til deg. - Jeg hater kakao, og det vet hun.
- Hun lager det kun så... - Så hun kan drikke den selv. Ja.
Hvorfor er du så sint?
Jeg kjeder meg.
Og jeg kan ikke finne notatboken min.
Det går fint. Vi skal finne den.
Charles Hayward.
Alt er stille her.
Det var jeg som ga koppen til Josephine, men...
Men barnepiken lagde den.
Men hvis hun lagde den til Josephine, hvorfor drakk hun den selv?
Akkurat i tide til å ta farvel.
- Hvor skal dere? - Flyplassen.
- Lukk porten! - Ikke vær latterlig.
- Vi mister flyet. - Vi forstår...
...hvor vanskelig dette er, men jeg og Roger drar for å leve videre.
Hvorfor skulle vi forgifte en hyggelig kvinne...
- ...som bare var god? - Kanskje hun ikke var målet.
Unnskyld?
Vent nå litt, herr detektiv. Kan du bevise dette?
At det ikke var hjerteattakk?
Eller selvmord? Ble hun forgiftet?
Rettsmedisineren jobber med det nå.
Ingen får forlate eiendommen uten min tillatelse.
Clemmy, ring advokaten min. Jeg vil høre om førstebetjentens-
-oppførsel er lovlig.
Ingen kan tvinge oss til å tilbringe mer tid her!
Du er trygg nå.
Du er hos mamma og pappa. Vi skal passe på deg.
Mr. Hayward, du er visst en tryllekunstner.
Hver gang vi blir kvitt deg, dukker du opp.
- Jeg må snakke med Josephine. - Alle vil visst det for tiden.
Hun skal fly til Lausanne i kveld.
Barnepiken ble forgiftet. Akkurat som bestefar.
- Er det ikke spennende? - Herligland.
Er du ikke opprørt? Jeg trodde du likte barnepiken.
Ikke noe særlig.
Hun kjeftet alltid på meg. Og gjorde vesen av ting.
Og hun stjal boken min.
Josephine, liker du i det hele tatt noen?
- Jeg er veldig glad i tante Edith. - Hva med oss?
Josephine.
Unnskyld. Straks tilbake.
Men hva med oss?
Seriøst.
- Det gjør vondt! - Du og jeg, Josephine...
...vi løser begge denne saken. Sant?
- Jeg har ikke boken min. - Det går fint.
- Hva vet du? - Jeg vet mye.
Jeg tviler ikke.
Men du vet hvem som la noe i kakaoen din, ikke sant?
Og du vet hvem som forgiftet bestefaren din.
Og du vet hvem som kuttet tauet i trehytta di.
Ok. Nå er tiden inne for å si det til Watson...
- ...og Lestrade. - Jeg skal ikke si noe til politiet.
De er dumme. De trodde det var Brenda eller Laurence.
Jeg var ikke så dum. Jeg visste godt at ikke det var dem.
Jeg hadde alltid en anelse, og så lagde jeg en test.
- Nå vet jeg at jeg har rett. - Hør på meg.
Jeg må si at du er enormt lur.
Men det hjelper lite hvis ikke du lever lenge nok til å nyte det.
Forstår du ikke, din tåpe, at så lenge du insisterer-
- på å holde hemmeligheter, så er du i fare?
Jo, selvsagt. Men i noen bøker blir mange drept.
Man finner ut hvem morderen er fordi han eller hun-
- er så og si de eneste igjen. Vi må se hva som skjer.
Dette er ikke en historie!
To mennesker har blitt drept.
Jeg skal tvinge deg til å si det, om så jeg må riste deg!
- Der er du, Charles. - Lady Edith.
Vi tok oss en liten prat.
Ja, selvsagt, og alle er litt anspent i dag, -
- noe som er forståelig, gitt omstendighetene.
Charles, -
- førstebetjent Taverner og rettsmedisineren ser etter deg.
Jeg hører at de gjør store fremskritt.
Ok.
Ikke vær redd, jeg skal passe på henne.
- Lady... - Ja, Charles.
La meg håndtere dette.
Ja, selvsagt.
Nå, -
- hva sier du til å dra til Longbridge for å kjøpe iskremsoda?
Ja.
Jeg hører dere har funnet noe?
Vi må vente på rapporten.
Men dere har en teori?
Tja, -
- gitt symptomene og det faktum at det må være-
-en lett tilgjengelig gift, -
-så tipper jeg cyanid.
Hvorfor oppbevarer folk det hjemme?
Utover å ha det som mordvåpen, mener du?
Muldvarper.
- Muldvarper? - Man bruker cyanid til å drepe dem.
Beklager, lady Edith, ingen får forlate eiendommen.
Jeg vet det.
Men førstebetjent Taverner har bestemt-
- at det er mer passende om hun får forlate huset-
-en time eller to.
Til de fjerner liket.
Han tror ikke at en 12-åring jente-
- eller ei gammel dame som synger på siste verset er skyldige.
Er du enig?
Beklager. Vi er litt nervøse.
- Jeg skal flytte dem. - Selvsagt.
Ok, gutter. Unna vei.
CYANID GIFT
- Charles? - Se.
- Hva er det du gjør? - Josephines dagbok.
Edith prøver å ødelegge den med ulesket kalk.
Og det står cyanid i skapet.
Hva? Hva er det? Hva?
Tante Edith dro nettopp fra huset. Hun tok Josephine med seg.
- Det er tante Ediths håndskrift. - Sett deg i bilen.
Det er så irriterende. Jeg kan ikke finne boken.
Du har vel ikke sett den?
Vennen min.
Jeg elsker deg mer enn du kan vite.
- Har lady Edith dratt? - Ja, med piken.
- Hvor? - Den veien.
- Få de folkene vekk! - Unna vei!
Flytt dere!
Hva står det?
"Jeg, Edith Jane de Haviland, tilstår mordet-
-på Aristide Leonides."
Herregud, Josephine.
Josephine, -
-jeg har en tilståelse.
Hva er det?
Vi skal ikke spise is.
Vil du vite hvor vi skal?
Ja.
Jeg kjører deg til ballett-timene dine.
Ballett-timer?
Tante Edith!
Men jeg har ikke skoene med meg. Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg tror de har alt vi trenger der vi skal.
Jeg skulle ønske bestefar kunne se dette.
Hvorfor drepte tante Edith bestefar og barnepiken?
Hun er ingen psykopat.
- Jeg tror ikke det var Edith. - Ikke?
Kanskje det står noe der.
Les den høyt.
"Jeg kjeder meg så.
Noe er nødt å skje i dette huset.
Så i dag dr..."
Herregud.
Fortsett.
"Så i dag dr...
- Drepte jeg bestefar. - Bestefar.
Og jeg likte det.
Men jeg hadde en veldig god grunn.
Og jeg advarte ham.
Jeg sa at han kom til å angre på å stoppe meg.
Jeg håper han angrer nå.
Han burde ikke gjort det.
Det og andre ting. Mange andre ting.
Han er slem. Ondskapsfull.
Han er ikke snill. Og han tror han kan gjøre som han vil.
Han tror han kan bestemme over alle og drive dem til vanvidd.
Men ikke meg. Jeg er sterkere.
Jeg er annerledes. Jeg er som ham.
Og jeg ga ham noe spesielt til bursdagen.
Jeg danset for ham.
Jeg vet at han liker å se på når Brenda danse.
Det kan jeg se fra trehytta.
Jeg vet også at han elsket det da Sophia ville bli ballerina.
Han syntes hun var vakker og elegant.
Han sa at jeg ikke trengte flere timer fordi jeg aldri kom til å bli god nok.
Han sa det var mer Andedammen enn Svanesjøen.
Jeg hater ham.
- Jeg hater ham. - Det står noe om Brendas brev.
"Endelig klarte jeg håndskriften hennes."
Det er godt at håndskriften hennes likner en 10-årings.
Jeg kopierte det fra Skandale.
- Er dette riktig vei? - Jeg tror det.
I dag må jeg være modig.
Jeg la tante Ediths sakser i Laurence skuff på skolerommet.
Nå må jeg klatre opp til trehytta med en kniv.
Men alt som er verdt å gjøre er litt vanskelig.
"Barnepiken har tippet det.
Jeg var redd Eustace ville finne ut av det."
Men han har ikke det. Det var barnepiken.
Hun snoker hele tiden.
Hun så ballettskoene, som var gjørmete-
- etter jeg tok saksen fra skuret. Hun holdt øye med meg, -
- og jeg visste at hun ville skjønne det. Jeg hater henne.
Alltid ute etter meg, prøver å lære meg ting.
Og hun er så dum.
Jeg hater dumme folk.
"De er ubrukelige til alt annet enn å dø i krig som bestefar pleide å si.
Hun burde bli nestemann."
Edith må ha merket noe, -
-og så fant hun Josephines bok.
Og så drepte Josephine barnepiken.
Og da bestemte Edith seg for å ta skylden.
Hun kunne ikke la Laurence og Brenda henge for noe de ikke hadde gjort.
Men hun kunne heller ikke la Josephine-
- leve et liv på institusjon, stemplet som monster, -
- ledd av, for ikke å nevne den offentlige ydmykelsen...
- ...hele familien da ville ha lidd. - Hva skal hun med Josephine?
Der er de.
Hvorfor denne veien?
Det er en snarvei.
Det er veien til steinbruddet. Jeg forstår ikke.
Tante Edith, hva er dette?
- Du skremmer meg. - Ikke vær redd.
Tante Edith, hva er det du gjør?
Tante Edith!
Herregud, Charles. De...
Tante Edith, stopp! Stopp!
- Nei, nei! - Stopp!
Stopp bilen, stopp bilen.
- Nei, nei, nei. - Nei.
Nei, nei, nei.
Hva har vi gjort mot henne?
- Hva har vi gjort?! - Nei.
Det var ikke deg.
Undertekst oversatt av: Lise McKay